Hur känns det att vara tillbaka på Enterprises brygga, kapten Kirk?
-Hur känns det? -Ursäkta.
Det blir tid för frågor sen.
Jag är kapten John Harriman och jag hälsar er välkomna ombord.
Vi är glada över att ha levande legender med oss på jungfrufärden.
-Jag läste om er i grundskolan. -Jaså?
-Kan vi se oss omkring? -Varsågoda.
Demora!
Det är den första Enterprise utan er som kapten. Hur känns det?
-Jag är glad att få lyckönska henne. -Vad har ni gjort som pensionär?
-Jag har hållit mig sysselsatt. -Låt honom se sig omkring nu.
Kapten!
Det här är rorsman på Enterprise-B. - Demora?
Fänrik Demora Sulu.
Ett nöje att få träffa er. Min far har berättat intressanta historier om er.
-Är din far Hikaru Sulu? -Du har mött henne. För tolv år sen.
12 år? Otroligt.
Gratulerar. Det vore inte Enterprise utan en Sulu vid rodret.
-Hikaru måste vara stolt över dig. -Jag hoppas det.
-Så ung har jag aldrig varit. -Nej...
Du var yngre.
-Det är ett förbaskat fint skepp. -Scotty, jag förstår ingenting...
-Vad menar kapten? -När hann Sulu bilda familj?
Om nåt är viktigt tar man sig tid. Är det därför du är så rastlös?
-Är pensionärslivet lite ensamt? -Jag är glad att du är maskinchef.
Du vore en usel psykiater.
-Om herrarna tar plats. -Ja, naturligtvis.
Aktra raketmotorer fram 1/4, babords och styrbords klara.
Kapten Kirk, det vore en ära om ni gav ordern att lägga ut.
-Tack så mycket, men... Nej. -Snälla ni, jag insisterar.
Lägg ut.
-Mycket bra, sir. -Mina ögon tårades.
Nu när ni har sett hela skeppet, hur känns det att vara tillbaka?
Bra, bra.
Vi har lämnat asteroidbältet. I dag rundar vi Pluto och går tillbaka.
-Bara ett varv runt kvarteret. -Hinner ni testa warpdriften?
Vi får in ett nödanrop, kapten.
I högtalarna.
Transportskepp Lakul här. Vi har fastnat i en energidistorsion.
Två skepp i vår konvoj har fastnat i våldsam gravimetrisk distorsion.
Vi kommer inte loss, vi behöver hjälp. Det sliter oss istycken.
Lakul är ett av två skepp som flyger el-aurianska flyktingar till Jorden.
-Kan ni se dem? -De ligger i bäring 310/205.
Avstånd: tre ljusår.
Larma närmaste stjärnskepp. Vi klarar inte att undsätta dem.
-Vi har inte full besättning ombord. -Vi är de enda inom räckhåll, sir.
Nåja, då så... Jag antar att det är upp till oss.
Rorsman, lägg in kurs mot dem och gå dit i maximal warpfart.
Kapten, är det nåt fel på er stol?
Vi är inom synhåll för energidistorsionen, kapten.
På skärmen.
Vad fan är det där?
Jag har hittat transportskeppen.
Skroven klarar inte påfrestningarna. De klarar sig inte länge till.
Vi möter våldsam gravimetrisk distorsion från energibandet.
-Vi måste hålla avståndet. -Traktorstråle...
Vi har ingen traktorstråle. Den installeras först på tisdag.
Fänrik Sulu...
Alstra ett subrymdsfält runt skeppen. Det kan få loss dem.
-Kvantinterferensen är för stor, sir. -Kan vi inte...
Töm ut plasma från warpgondolerna. Det kan rubba bandets grepp.
-Det har ingen verkan... -Skeppet till styrbord kollapsar!
-Hur många fanns det ombord? -265.
Sir, Lakuls skrovskydd är nere på 12%
Kapten Kirk, jag uppskattar alla eventuella förslag.
-Gå närmre och stråla hit dem. -Distorsionen sliter oss i stycken.
Risker ingår i kaptensjobbet.
-Gå inom transportörräckvidd. -Och stäng av det där fanskapet!
-Vi är inom räckhåll. -Stråla dem rakt till sjukan.
-Hur stor sjukvårdspersonal har ni? -De...kommer först på tisdag.
-Du och du är sjuksköterskor. -Warpplasmareläerna är instabila.
Jag kan inte låsa på dem. De ligger i nån slags temporalflöde.
Vad fan? Deras livstecken fasar in och ut ur vårt rumtidskontinuum.
-Deras skrov kollapsar! -Stråla ut dem, Scotty!
Transport klar.
Jag fick 47...av 150.
-Rapportera! -Vi sitter fast i ett gravimetriskt fält.
Full back!
Vi ska hjälpa er.
-Allt är bra. -Varför? Varför?
-Ni är säkra här på Enterprise. -Nej, jag måste tillbaka.
Ni förstår inte. Låt mig få återvända. Låt mig få återvända!
Låt mig få återvända! Jag ber er!
-Vad pratade han om? -Jag har ingen aning.
Kan jag hjälpa till?
Det blir bra. Ni behöver bara vila.
Man kan inte rubba ett så kraftigt gravimetriskt fält.
-Skrovskyddet på 82% -Fast jag har en teori.
En antimaterialaddning föröver kan rubba fältet så att vi kommer ur det.
-Fotontorped. -Skjut torped på min signal.
-Vi har inga torpeder. -Säg inget... På tisdag?
Skrovskydd 40%
En resonansvåg från deflektorn kan simulera en torpedkrevad.
-Var har ni deflektorstyrningen? -Jag går. Ni tar befälet på bryggan.
Vänta.
Er plats är på ert skepps brygga. Jag ordnar det.
-Håll ihop skeppet tills jag kommer -Det görjag alltid.
-45 sekunder till strukturell kollaps. -Bryggan till kapten Kirk.
-Kirk här. -Jag vetinte hur länge detgår.
Nu kör vi!
Starta huvuddeflektorn.
Vi kommer loss.
Det är ingen fara. Jag ökar kraften för att kompensera.
-Vi är loss. -Ni klarade det, Kirk! - Skador?
Bucklade plåtar på styrbords gondol och ett skrovbrott vid maskin.
-Nödkraftfält på plats, de är stabila. -Var?
Sektion 20-28 på däck 13, 14...
...och 15.
Bryggan till kapten Kirk. Kapten Kirk, var snäll och svara.
Be Chekov möta mig på däck 15.
Herregud! Var det nån här inne?
Ja.
78 ÅR SENARE
För ut fången.
Worf, jag har väntat på denna dag. Är ni redo att höra anklagelserna?
Svara.
Jag är redo.
"Vi, officerare och besättning på USS Enterprise"-
-"riktar härmed följande anklagelser mot löjtnant Worf."
"Att uppsåtligen ha gjort mer än plikten krävt vid ett otal tillfällen."
"Värst är dock att han har vunnit hela besättningens beundran."
Jag befordrar dig härmed till örlogskapten-
-med de rättigheter och privilegier det ger. Må Gud vara din själ nådig.
-Hipp, hipp... -Hurra!
-Gratulerar. -Skjut ut plankan.
Hissa ner befälstecknet.
Ingen har nånsin klarat det.
Jag underskattar aldrig en klingon.
Dator, ta bort plankan.
Nummer ett, det heter "dra in" och inte "ta bort" plankan.
Förlåt!
Jag förstår inte varför det är roligt när nån faller ner i iskallt vatten.
-Det görs på skoj, Data. -Skoj? Jag förstår inte.
Du måste ge dig hän. Var spontan, lev för stunden.
-Gör nåt oväntat. Fattar du? -Jag fattar.
Data...! Det där var inte roligt.
Alle man, sätt segel. Hissa över- och undersegel, bemanna brassarna.
Will?
Föreställ dig hur det var då. Inga motorer, inga datorer.
Bara vinden och havet och stjärnorna som vägledde en.
-Kass mat, spöstraff, inga kvinnor. -Bryggan till kapten Picard.
-Personligt meddelande från Jorden. -Koppla hit det.
Det bästa med sjön var att ingen fick tag på en. Det här var frihet, Will.
Dator, valv.
Raska på där!
Ta ratten.
Kapten, är allt bra med er?
Ja, det är bra. Ursäkta mig...
Dator, öppna.
-Sätt röjel och läsegel. -Vad är läsegel, sir?
-Precis ovanför sista rånocken... -Bryggan till holodeck 3.
Amargosa-observatorietslog larm. De sa att de står under anfall.
Rött larm! Klart skepp. Kapten Picard till bryggan.
-Vi kom för sent. -Det finns inga andra skepp här.
-Observatoriet är illa åtgånget. -Några överlevande?
-Vi ser fem livstecken ombord. -Stationen hade 19 man.
Gå ner från rött larm.
Nummer ett...
Påbörja en utredning. Gör det bara. Verkställ!
-Mr Worf! -Ja, sir.
Kom, Worf.
-Det ser ut som en typ-3-disruptor. -Romulansk, breensk eller klingonsk.
Här borta!
Det är ingen fara. Slappna av.
Det är okej. Vi är här.
Jag är kommendör William Riker från stjärnskeppet Enterprise.
Doktor Tolian Soran.
-Vilka anföll er, doktor? -Jag vet inte. Det gick så snabbt.
Kom och titta.
Romulaner.
Varför knuffade du henne i vattnet?
Jag försökte ge mig hän.
Jag trodde det skulle vara roligt. Spot...
-Är hon fortfarande arg? -Undvik sjukan i några dar.
Data, du funderar väl inte på att använda den där?
Det har jag gjort i flera månader.
Efter min senaste incident kan det nog vara lämpligt nu.
-Det kan överbelasta nervnätverket. -Det är sant.
Men min utveckling som artificiell livsform har nått ett dödläge.
I 34 år harjag försökt bli mer mänsklig-
-och utvecklas bortom mitt program.
Ändå är jag oförmögen att förstå nåt så grundläggande som humor.
Känslochipet kan vara den enda lösningen.
Geordi...
Som du vill.
Vid minsta tecken på problem kopplar jag ur det. Är vi överens?
Överens.
Vi fann två döda romulaner och ska utröna vilket skepp de kom från.
-Men varför anföll de stationen? -De slet i stort sett stället i bitar.
De gick in i datorn, vände ut och in på lastrummet. De letade efter nåt.
Det kan tyda på ett nytt romulanskt hot i den här sektorn.
-Underrätta högkvarteret. -Ska jag kontakta stjärnflottan?
-Har du nåt emot det? -Nej, kapten.
En av forskarna, en dr Soran, insisterade på att få tala med dig.
Jag sa att du var upptagen, men han sa att det var absolut nödvändigt.
Uppfattat. Det var allt.
-Kapten, är det nåt... -Nej tack.
Mina herrar. Nåt nytt från Frocas 3.
Vad är det?
Drycken gav en känslomässig reaktion.
-Vad känner du? -Jag vet faktiskt inte.
Jag har föga erfarenhet av känslor och kan inte beskriva upplevelsen.
-Känslor? -Jag förklarar sen.
-Det ser ut som om han avskyr det. -Ja, där har vi det.
-Jag avskyr det här! -Data, jag tror att chipet funkar.
-Jag avskyr det, det är vidrigt! -Mer?
Jag söker dr Soran från observatoriet.
Dr Soran? Jag har förstått att ni ville diskutera nåt brådskande.
Jag måste tillbaka och fortsätta ett viktigt försök med Amargosastjärnan.
När vår utredning är klar kan ni och era kollegor återvända.
-Till dess kan jag inte göra nåt. -Tajmingen är viktig i mina försök.
Slutförs det inte inom tolv timmar går år av forskning förlorad.
Vi gör så gott vi kan.
De säger att tiden är den eld i vilken vi brinner.
Just nu springer min tid ifrån mig.
Vi lämnar så mycket oavslutat i våra liv.
Jag vet att ni förstår.
Jag ska se vad jag kan göra.
Vi analyserade den romulanska tricordern.
De skannade efter signaturpartiklar från det sammansatta ämnet trilitium.
Romulanerna har experimenterat med det. Det är en kärn-inhibitor.
Det kan stoppa all fusion i stjärnor. Fast de har inte stabiliserat det.
Varför leta efter det på federationens observatorium?
-Jag vet inte. -Skicka dit Geordi och Data.
Be dem skanna efter trilitium.
Det finns inga som helst spår av trilitium här.
-Nu förstårjag. Nu förstårjag! -Vad förstår du?
När du sa till Riker: "Clownen kan stanna"-
-"men ferengiern i gorilladräkten måste bort."
Under Farpoint-uppdraget. Du drog en vits och det var poängen.
-Det var för sju år sen. -Jag vet. Jag förstod den nyss!
Mycket roligt!
Vänta. Det finns en lönndörr där. Jag ser skarven med visiret.
Det ligger ett dämpningsfält där. Jag kan inte skanna förbi skottet.
-Ingen kontrollpanel eller lucka. -Den måste vara magnetiskt försluten.
Jag kan vända polariteten genom att försvaga mitt axialservo.
Sesam, öppna dig!
Man kan säga att jag har en magnetisk personlighet.
Humor - jag älskar det!
Data, kom och titta på det här.
Har du sett en sån solsond förut?
"Nej, Geordi, det har jag inte. - Har du?"
Nej, den är mycket ovanlig.
Mister Tricorder.
-Hjälp mig få upp panelerna. -"Verkställ."
Mitt visir registrerar nåt på theta- bandet. En trilitiumsignatur?
-Vi hinner inte med sånt här. -Jag rår inte för det. Nåt är fel.
Data?
Data, är du oskadd?
Känslochipet har överbelastat mitt positronrelä.
Vi måste få tillbaka dig. -LaForge till Enterprise.
-Har herrarna problem?
Ett dämpningsfält hindrar vår comsignal. Kan ni koppla ur det?
Det gör jag så gärna.
Snälla ni...
Skada mig inte. Snälla ni.
Ja, kom in.
Ja? Kan jag hjälpa dig med nåt?
-Kan jag hjälpa dig med nåt? -Det är en familjeangelägenhet.
Du mötte aldrig min bror och hans fru, va?
Robert.
Så envis, dryg och arrogant. Han skulle alltid ha sista ordet.
Fast han mjuknade en smula de senaste åren.
Jag skulle möta dem nästa månad och tänkte åka till San Francisco.
-Rene ville se flottans akademi. -Rene? Din brorson, ja.
Han är så olik far sin.
Han är drömmare. Fantasifull...
Han är så väldigt vänlig.
Vad har hänt?
Robert och Rene...
...brann inne i en eldsvåda.
-Jag beklagar. -Det är bra. Det är sånt som händer.
Kapten, det är inte bra.
Jag kan inte låta bli att tänka på allt som Rene inte får uppleva.
Han får inte gå på akademin, lyssna på musik och bli förälskad.
Bygga upp sitt liv.
Nu blir det inte så.
Jag insåg inte att han betydde så mycket för dig.
Rene var så nära jag kom att få ett eget barn.
Din släkthistoria är väldigt viktig för dig, va?
Sen jag var liten har jag fått höra om släktens bedrifter.
Picarden som slogs vid Trafalgar. Picarden som fick nobelpriset i kemi.
Picarderna som bosatte sig i de första kolonierna på Mars.
När Robert gifte sig och fick en son, kändes det...
Du kände att det inte längre var ditt ansvar att föra släkten vidare.
Just det. Precis så var det.
På sistone harjag insett att jag har färre dar framför än bakom mig.
Men jag fann tröst i det faktum att vår släkt skulle leva vidare.
Men nu blir det inga fler picarder.
-Rapportera. -En kvantimplosion i Amargosa.
-All fusion kollapsar. -Hur kan det vara möjligt?
Observatoriet sköt in en sond i solen för en kort stund sen.
-Stjärnan kollapsar om få minuter. -Det har gett en nivå 12-chockvåg.
-Det förintar hela systemet. -Jag hittar inte LaForge eller Data.
-Har de kommit tillbaka? -Nej.
-När träffar vågen observatoriet? -Om fyra minuter och 40 sekunder.
Soran, sänd över era koordinater.
Vad fan gör han?
-Ni har två minuterpå er, Riker. -Hörde ni det, Soran?
Det kommer en nivå 12-chockvåg. Vi måste härifrån!
Sir, en klingonsk bird-of-prey avmantlas om babord.
-Data, se om du kan nå Geordi. -Det kan jag inte, sir.
Gör klart för transport.
-Rikers grupp är ombord. -Warp 1, verkställ!
Ni klarade det, Soran.
Vänta!
Jag hoppas för er skull att ni inledde en parningsrit.
Ni slarvade. Romulanerna kom och letade efter sitt trilitium.
Omöjligt. Vi lämnade inga överlevande på deras utpost.
Om Enterprise inte hade ingripit hade de hittat det på observatoriet.
De hittade det inte! Och nu har vi ett vapen med obegränsad kraft.
Nej, Lursa. Jag har vapnet. Och om ni vill att jag ger det till er-
-råder jag er att vara lite försiktigare i framtiden.
Vi är kanske trötta på att vänta.
Utan mina forskningsresultat är trilitiumet värdelöst.
Lika värdelöst som era planer att återerövra Klingon-imperiet.
Sätt kurs mot Veridian-systemet. Maximal warp.
Han är el-aurian. 300 år gammal. Han förlorade hela sin familj-
-när borgerna förintade hans planet. Soran flydde på skeppet Lakul.
Det skeppet förintades av ett energiband.
Men Soran och 46 andra räddades av Enterprise-B.
-Det var då James Kirk dog. -Jag kollade Lakuls passagerarlista.
Gissa vem mer som fanns ombord.
-Länge sen jag hörde namnet Soran. -Minns du honom?
Guinan, du måste berätta allt du vet.
Vi tror att Soran har utvecklat ett fruktansvärt vapen-
-som kan förinta...
Soran bryr sig inte om vapen. Han vill bara tillbaka till nexusen.
Vad är nexusen?
Energibandet är inget slumpartat fenomen som far fram i universum.
Det är en passage till en plats som vi kallar nexusen.
En plats som jag har kämpat för att glömma.
Vad hände med dig?
Det var som att befinna sig inne i glädjen.
Som om glädje var en filt man kunde vira in sig i.
Aldrig i hela livet harjag varit så tillfreds.
-Sen strålades ni därifrån. -Drogs, slets därifrån.
Ingen av oss ville ge oss av. Jag hade gjort allt för att komma dit igen.
Nu inser jag att det är omöjligt.
-Men Soran då? -Vill han dit är han väldigt farlig.
Varför skulle han förinta en stjärna?
Tack, Guinan.
Om du beger dig dit kommer du inte att bry dig om nåt.
Inte skeppet, inte Soran - ingenting. Du vill bara stanna i nexusen.
Och du vill inte komma tillbaka.
Fantastisk teknik. Det här är en anmärkningsvärd apparat.
-Roligt att ni tycker om den. -Fast inte så vidare elegant.
Har ni nånsin funderat på en protes som får er att se...
...mer normal ut?
-Vad är normalt? -Det är en bra fråga.
Normalt är vad alla andra är och ni inte är.
Kom till saken. Vad vill ni?
Som ni kanske vet så är jag el-aurian.
Vi är ett lyssnande folk. Vi lyssnar.
Just nu har ni min odelade uppmärksamhet.
Jag vill höra allt ni vet om trilitium.
Befälhavarens loggbok, stjärndatum 48632.4.
Datas känslochip har smält samman med hans nervnätverk.
Fast han är tjänstduglig och jag har kallat honom till kartografilabbet.
Bandet är ett sammanflöde av temporalenergi-
-som passerar här vart 39,1 år.
Det far genom sektorn om 42 timmar.
Guinan hade rätt. Soran försöker komma tillbaka till bandet.
Vilket är då sambandet med Amargosa-stjärnan?
Ge mig en lista på precis allt som påverkades av stjärnans förintande.
-Data? -Förlåt, sir.
Det tar datorn en stund att ställa samman informationen.
Data, mår du bra?
Nej, sir. Jag har svårt för att koncentrera mig.
Jag överväldigas av känslor av ånger...
...och sorg efter mitt agerande på observatoriet.
Jag ville rädda Geordi, men jag greps av en oväntad känsla.
Rädsla. Jag var rädd.
Stjärnans förintande har fått följande effekter i den här sektorn.
Gammaemissionen har ökat med 0,05%
Stjärnskeppet Bozeman tvingades byta kurs. Omgivande magnetfält...
Vänta! Varför bytte Bozeman kurs?
Förintandet av stjärnan har ändrat gravitationskrafterna i sektorn.
Skepp som passerar här måste göra en smärre kurskorrigering.
Smärre kurskorrigering... Var är bandet nu?
-Detta är dess nuvarande position. -Kan du projicera dess bana?
Kapten...
Jag kan inte fortsätta. Jag vill stängas av tills känslochipet kan tas ut.
-Är det nåt fel på dig? -Nej, jag kan inte styra känslorna.
Jag förstår precis hur du känner det, men just nu...
Jag vill inte ha känslorna längre! Att stänga av mig är enda lösningen.
För att ha känslor måste man lära sig att leva med dem, Data.
Du kommer inte att stängas av!
Jag kräver att du gör din plikt som officer. Det är en order!
Jag ska försöka, sir.
Ibland krävs det mod för att försöka. Mod kan också vara en känsla.
-Kan du projicera bandets bana? -Jag tror det.
Förstora ruta 9-A.
Var fanns Amargosa-stjärnan?
Stjärnans förintande påverkade gravitationskrafter i den här sektorn.
Projicerade datorn bandets bana i enlighet med det?
Nej, sir. Jag gör nödvändiga justeringar.
Soran ändrar bandets kurs.
Men varför ändra dess bana? Varför inte flyga in i det med ett skepp?
Alla skepp som närmat sig bandet har förintats eller skadats svårt.
Han försöker få bandet att komma till honom.
-Passerar det några klass M-planeter? -Ja, sir.
-Vi har två i Veridian-systemet. -Veridian 3 är inte tillräckligt nära.
Hade bandets bana påverkats om Soran sprängt Veridian-stjärnan?
Det är dit han är på väg.
Veridian-stjärnans kollaps hade gett en likadan chockvåg-
-som den i Amargosa.
Den förintar alla planeter i systemet.
Veridian 3 är obebodd.
Men på Veridian 4 finns det en förindustriell mänsklig kultur.
Population?
230 miljoner, sir.
Picard till bryggan. Sätt kurs mot Veridian-systemet, maximal warp.
-Fick ni ut nåt ur människan? -Nej. Han var inte alls engagerad.
Vi har gått in i omloppsbana runt Veridian 3.
-Gör klart att transportera ner mig. -När får vi vår betalning?
Den innehåller all information som krävs för att göra ett trilitiumvapen.
Informationen är krypterad. När jag står välbehållen på planeten-
-sänder jag dekrypteringssekvensen till er. Inte tidigare.
-Ett federationsskepp närmar sig! -Va? På skärmen.
-De anropar oss. -De ser oss inte.
Klingonskepp. Vi förintar de sonder som skjuts mot Veridian-stjärnan.
Återlämna vår maskinchef och lämna genast systemet.
Vi hinner inte med sånt här. Utplåna dem.
Det är ett skepp i Galaxy-klassen. Vi är chanslösa.
Det är dags att ge LaForge synen åter.
De är kanske inte där ute.
Nu undrar de om ett 20 år gammalt skepp kan slå flottans flaggskepp.
De är kanske på planeten.
En solsond som skjuts från klingonskeppet eller planeten-
-når solen på elva sekunder. Då vi inte vet var den skjuts iväg-
-tar det 8-15 sekunder att låsa våra vapen på den.
-När kommer bandet? -Om 47 minuter.
-Vi måste ta oss till Soran. -Klingonskepp avmantlas föröver.
-De anropar oss. -På skärmen.
-Vilket oväntat nöje, kapten. -Jag måste tala med Soran, Lursa.
Han fiinns inte längre på vårt skepp.
-Då strålar jag mig till hans position. -Doktorn vill säkert vara ifred.
Han blir upprörd om en beväpnad patrull stör honom.
-Då strålar jag mig till ert skepp. -De kan ta livet av dig.
-Er maskinchef är vår gäst. -Återlämna honom då!
-I utbyte mot vad då? -Mig, sir.
Mig! Jag blir er fånge. Men stråla mig först till Sorans position.
Kapten Picard vore en mycket mer värdefull gisslan.
-Vi ser det som en fångutväxling. -Kör till.
Be dr Crusher möta mig i transportörrum 3.
-Tar emot koordinaterna. -Skicka.
Välkommen, kapten.
-Ni måste tycka att jag är galen. -Den tanken har föresvävat mig.
Jag vet vad ni gör här. Ni vet inte om ni kan skjuta ner min sond.
Så ni kom för att förmå mig att avstå från min fasansfulla plan. Lycka till.
Nu får ni ursäkta mig. Jag har rätt mycket att göra.
Soran!
Kraftfältet är på 50 gigawatt. Jag vill inte att ni gör er illa.
-Jag har etablerat länken. -Lägg ut på skärmen.
Det fungerar. Visiret sänder.
Var är han?
Människohonor är så motbjudande.
...och myokardisk degeneration. Jag har tagit ut nanosonden-
-och du kommer att repa dig. Jag måste göra lite fler tester.
-Data, det är okej. -Förlåt att jag svek dig.
-Jag har inte varit mig själv. -Nej, det har du inte.
Du har uppfört dig som en människa.
Gör det inte. Vi kommer på ett annat sätt att få in er i nexusen.
Jag har i 80 år sökt ett annat sätt.
Tro mig, det här är det enda sättet.
Det ni ska göra är lika vidrigt som när borgerna förintade er värld.
De dödade också miljoner. Däribland er fru och era barn.
Bra försök.
Det fanns en tid när jag inte gjorde en fluga förnär. Sen kom borgerna.
De visade mig att det finns en konstant i vårt universum: döden.
Vi ska alla dö nån gång. Frågan är bara hur och när.
Ni dör också, kapten. Börjar ni inte känna att tiden hinner ikapp er?
Som ett rovdjur jagar den er.
Ni kan försök springa ifrån den med läkare, medicin, ny teknik-
-men tiden fångar in er och ger er dödsstöten.
Vår dödlighet gör oss till dem vi är. Den ingår i vår existens sanning.
-Jag har funnit en ny sanning. -Nexusen?
Tiden betyder inget där. Rovdjuret har inga tänder.
-Var är han nu? -Han badade, nu går han runt.
Han är stjärnflottans ende maskin- chef som inte går till maskin.
-Har du hittat nåt, Worf? -Jag kan inte hitta kapten.
Sensorerna når inte planeten. Kan du skanna efter livsformer?
Det gör jag gärna, sir. Jag älskar att skanna efter livsformer.
Livsformer...
alla pyttesmå livsformer
alla fina små livsformer var är ni?
Äntligen.
Jag felsöker babords plasmareläer. En generator är instabil.
Gör det.
Där är det! Spela upp från tidsindex 924.
Förstora och bildförbättra.
-Deras sköldmodulation: 257.4. -Justera torpedfrekvensen efter det.
-De penetrerar våra sköldar. -Lås fasrarna och besvara elden.
-Ta rodret! Få oss ur omloppsbanan! -Skrovbrott på däck 31-35.
-Några svaga punkter i deras skorv? -Det är en bird-of-prey, klass D-12.
-De har defekta plasmaspolar. -Kan vi utnyttja det?
Jag förstår inte hur. Plasmaspolen ingår i deras mantlingsapparatur.
Stabilisera den där kanalen.
Förstärk styrbords spärr. Skicka kraft genom sekundärkopplingarna.
Data, hade en defekt plasmaspole varit känslig för en jonpuls?
Ja, jonpulsen kan nollställa spolen och utlösa mantlingen. Lysande idé!
-Då sänks deras sköldar. -De är sårbara i två sekunder.
-Lås på plasmaspolen. -Inga problem.
-Våra sköldar håller. -Skjut när ni kan.
Förbered en salva fotontorpeder. Vi måste träffa när de mantlas.
Lås på huvudreaktorn.
-Jag kör igång jonpulsen. -Skynda dig!
-Lås på deras brygga! -Vi mantlas!
Våra sköldar är nere!
Eld!
Ja!
Har ni inget bättre för er?
Det måste ha varit den sista torpeden. Magnetspärrarna har brustit.
Kylvätskeläcka! Vi måste ut. Sätt fart!
Bryggan, vi är fem minuter från ett okontrollerbart warphärdbrott.
Utrym alla till tefatsdelen. Gör klart att separera skeppet.
Stjärnskeppsseparation om fem minuter.
Lyft ut honom!
Stjärnskeppsseparation om fyra minuter och 30 sekunder.
Stjärnskeppsseparation om fyra minuter och 15 sekunder.
Farrell!
Ta barnen till W-tuben. Vi hittar föräldrarna sen.
Separation om fyra minuter.
Nu får kapten ursäkta mig.
Jag har stämt träff med evigheten och vill inte komma för sent.
Härdbrottet accelererar. Vi måste sticka.
-Alla är ute. -En minut till warphärdbrott.
Kör separationssekvens. Full impulskraft när vi är loss.
Separation klar. Härdbrott pågår.
Primärstabilisatorer urkopplade. Startarsekundärsystem.
-Rapportera! -Roderkontrollerna är urkopplade!
Helvete...!
Jag har skickat kraft till sido- motorerna för att plana ut banan.
Var beredda på kraschen!
-Håll i hårt! -Håll nere deras huvuden!
Jag klarar mig.
Vad är det här? Var är jag?
-Nu blev du överraskad! -Vi älskar dig, pappa.
-Blev du rädd? -Jag hjälpte till att klä granen.
-Säg god jul, pappa. -Jag älskar dig, pappa.
Akta er nu, barn, och ge pappa lite svängrum.
-En kopp Earl Grey? -Det vore perfekt.
-Den här är till dig. -Tack, Rene.
-God jul, farbror. -Rene, kan du hjälpa mig med bordet?
Rene!
Kom hit.
Gå och hjälp din faster.
Det här stämmer inte. Det kan inte vara verkligt.
-Det är så verkligt du vill ha det. -Guinan... Vad är det som händer?
-Varför är jag här? -Du är i nexusen.
-Är det här nexusen? -För dig. Det är vad du önskade.
Men... jag har aldrig haft ett sånt här hem.
Inte heller fru och barn. Men de är mina.
Vad gör du här, Guinan? Jag trodde att du var ombord på Enterprise.
Jag är där. Men också här. Se mig som ett eko av personen du känner.
-En del som hon lämnat efter sig. -När Enterprise-B räddade dig...
-Hjälp mig bygga mitt slott. -Jag ska om några minuter.
Pappa, tack för dockan. Hon är väldigt vacker.
Det är mina barn... Det är mina barn!
Så klart. Tiden betyder inget här. Du kan gå bakåt och se dem födas-
-eller gå framåt och se dina barnbarn.
Maten är klar, allihopa.
Maten är klar, pappa.
Fortsätt. Fortsätt utan mig.
-Guinan, kan jag lämna nexusen? -Vart skulle du ta vägen?
-Jag förstår inte. -Tiden betyder inget här.
-Du kan åka vart och när som helst. -Jag vet vart jag vill åka.
Till bergstoppen på Veridian 3 innan Soran sprängde stjärnan.
-Vi måste stoppa honom... -Jag kan inte. Jag är redan där.
Men jag vet en som kan.
Och som han ser det kom han också nyss hit.
Kirk... James T. Kirk.
Härligt väder.
Ja, det är det verkligen.
Kan ni...?
Kapten, jag undrar om ni förstår...
Vänta. Tycker ni att det luktar bränt?
Det ser ut som om nån har försökt steka ägg. Stig in.
Det är ingen fara. Det är mitt hus.
Det var det i alla fall. Jag sålde det för flera år sen.
Jag är kapten Jean-Luc Picard på stjärnskeppet...Enterprise.
Klockan...
Jag gav den till Bones.
Jag är från vad ni hade betraktat som framtiden. 2300-talet.
Butler!
Hur kan du vara här? - Han har varit död i sju år.
Jim, jag är utsvulten. Hur länge ska du skramla omkring iköket?
Antonia...
Vad talar ni om? Framtiden?
Det här är svunnen tid. Det är för nio år sen.
Dagen då jag sa till henne att jag skulle återvända till stjärnflottan.
Ktariska ägg, hennes favorit. Jag stekte dem för att mildra chocken.
Jag vet hur verkligt det här verkar för er. Men det är det inte.
Det är egentligen inte ert hus. Vi har båda fastnat i en temporalnexus.
Dill. Ta dill. I skåpet, andra hyllan till vänster.
Bakom oreganon.
-Hur länge har ni varit här? -Jag vet inte.
Jag var ombord på Enterprise-B i deflektorstyrningsrummet... Rör om.
Skottet försvann och sen stod jag där ute och högg ved-
-precis innan ni kom gående. Tack.
Enligt historieböckerna-
-dog ni när ni räddade Enterprise-B från ett energiband för 80 år sen.
Är det här 2300-talet, sa ni?
-Och är jag död? -Nej, det här är nån slags...
...temporalnexus. Det är nåt som saknas...
Jag behöver er hjälp, kapten. Lämna nexusen med mig.
Vi måste tillbaka till Veridian 3 och hindra en man vid namn Soran-
-att spränga en stjärna. Miljoner liv står på spel.
Historien ser mig som död. Vem är jag att protestera mot historien?
-Det är er plikt som officer. -Ni kan inte lära mig nåt.
Jag räddade galaxen när er farfar gick med blöja.
Och jag tror att galaxen är skyldig mig en gentjänst.
Ja, ja...
Jag var som ni en gång. Förblindad av pliktkänsla och förpliktelser.
Och vad gav det mig? Ett tomt hus...
Inte den här gången.
Den här gången ska jag gå upp och in i sovrummet-
-och be Antonia gifta sig med mig. Den här gången blir det annorlunda.
-Det här är inte ert sovrum. -Nej, det är bättre.
-Bättre? -Det är min farbrors lada i Idaho.
Jag red på den här hästen för elva år sen - en vårdag.
Som i dag. Om jag har rätt är det här dagen då jag mötte Antonia.
Nexusen är smart. Jag kan börja om och göra saker rätt från början.
Jag måste ha hoppat där 50 gånger. Varje gång harjag varit livrädd.
Men inte den här gången.
För att det inte är verkligt.
-Antonia. -Hon är inte heller verklig, va?
Inget här är verkligt. Ingenting betyder nåt här.
Det här kanske handlar om den tomma stolen på Enterprises brygga.
Ända sen jag lämnade stjärnflottan har jag inte gjort en insats.
Kapten på Enterprise? Närmar ni er pensionen?
-Det är inget jag planerar. -Gör inte det.
Låt dem inte befordra eller flytta er. Låt dem inte göra nåt-
-som tar er från Enterprise. För där kan ni göra en insats.
Följ med och hjälp mig stoppa Soran. Gör en insats igen.
Vem är jag att protestera mot Enterprises kapten?
Veridian 3? Jag antar att oddsen är mot oss och att läget är katastrofalt.
Det kan man säga.
Spock hade sagt att jag var en irrationell, ologisk människa-
-som hoppar på ett sånt uppdrag.
Det låter kul.
Jag har skickat reservkraft till sido- motorerna för att plana ut banan.
Var beredda på kraschen!
-Och vem fan är ni? -Han är James T. Kirk.
Läser ni inte historieböckerna?
Jag måste till startplattan.
-Bandet är här om en minut. -Jag tar hand om Soran.
Jag är förtrogen med historien. Om jag inte misstar mig så är ni död.
-Skulle ni inte till startplattan? -Jag ångrade mig. Det är min rätt.
Vi behöver kontrollen.
Kapten, titta!
Var är Soran?
Vi börjar få ont om tid. Titta. Kontrollen är kvar på andra sidan.
-Jag tar den. Ni tar startplattan. -Nej, vi måste samarbeta.
-Vi samarbetar. Lita på mig. -Lycka till, kapten.
Kalla mig Jim.
Picard! Gå bort från startplattan.
Nu!
LÅSKLÄMMOR AKTIVERADE
Klarade vi det? Gjorde vi en insats?
Ja då, vi gjorde en insats. Tack.
Det var det minsta jag kunde göra... för Enterprises kapten.
Det var...kul.
Oj då...
Befälhavarens loggbok, stjärndatum 48650.1.
Tre avflottans skepp har börjat stråla upp Enterprises överlevande.
Våra förluster var små, men Enterprise själv kan inte bärgas.
-Det har varit oerhört svårt. -Varför tog du inte ut chipet då?
Först var jag oförberedd på känslornas oförutsägbara natur.
Men efter att ha upplevt 261 känslotillstånd-
-tror jag att jag har lärt mig styra mina känslor. Nu styr de mig inte.
Jag hoppas att du lyckas.
Data, jag har hittat nåt.
Ett livstecken, väldigt svagt.
Spot!
Jag är jätteglad att se dig, Spot.
Ännu en familj återförenad.
Data, är allt bra med dig?
Jag vet inte, doktorn. Jag är glad över att se Spot-
-men ändå gråter jag. Det är kanske nåt fel på chipet.
Jag tror att det fungerar perfekt.
Hej, Spot.
Är det den här?
Ja, den är det, nummer ett. Tack.
Jag kommer att sakna skeppet. Hon hade många år kvar.
Nån sa en gång till mig att tiden är ett rovdjur som jagar oss hela livet.
Jag tror att tiden är en följeslagare som följer oss på färden-
-och påminner oss att ta tillvara alla stunder, för de kommer aldrig åter.
Det vi lämnar efter oss är inte lika viktigt som hur vi har levt.
För vi är trots allt bara dödliga.
Tala för dig själv, kapten. Jag tänker leva i evighet.
Jag har alltid trott att jag kan få den här stolen en dag.
Det kan du fortfarande få.
Jag tvivlar på att det här skeppet blir det sista som bär namnet Enterprise.
Picard till Farragut. Två att stråla upp.
DivX textning - Luke_S